Jag försäkrar att ingen på min byrå känner till det här mötet.
-Det uppskattar jag. -Jag vill hjälpa till.
Jag har mina egna funderingar, men hur skulle du beskriva...
...din nuvarande frustration?
Under kriget handlade Heinz bara om bönor.
Men nu är ketchup kungen. Jag är rädd att vår avdelning hamnat i skymundan.
Så ketchup, chilisås och soppa hamnar hos DDB.
Medan ättika, såser och bönor hamnar hos Ketchum MacLeod.
Jag bad om nåt rättframt. Jag trodde de skulle få mig att ändra mig.
-De förstår inte vilken klient ni är. -Jag har arbetat länge.
Allmänheten förstår inte det, men mat går i cykler.
Och då menar jag inte säsongsbetonat.
Det finns en tid för bönor och en tid för ketchup.
Men jag kan inte vänta, så jag vill tvinga fram det med nåt nytt.
Humor funkade med saltgurka, men det går inte med bönor.
Heinz bönor kanske inte behöver vara roliga.
-Det är ju mat, inte tillbehör. -Jag skulle gärna ha det samtalet.
Jag gick med på mötet i hopp om att tända en gnista.
Och om 6-8 månader kan du ringa mig med nåt lysande.
-Vad sägs om sex dagar? -Nej, det är poängen.
Jag vill byta byrå, men det är en lång process med inkörningstid.
-Sant, men... -Ursäkta min rättframhet.
Men jag vet inte om ditt företag existerar om sex månader.
-Men det gör jag. -Det är det jag hoppas på.
Och därför är mitt svar inte "nej", utan "inte nu".
Kom in och lyssna på några idéer, då.
Jag har inte råd att byta byrå en tredje gång på två år.
-Jag förstår. -Så ligger det till.
Vänta lite.
Raymond, jag kommer att få en spännande idé. Det vet jag.
Skulle en rabatt väga upp inkörningstiden?
Jag skulle säkert kunna få en träff med din mor just nu.
Jag vill inte släppa det här.
Don, du är en jävel på bra idéer. Men låt kontopojkarna sköta sånt här.
-Lycka till. -Tack.
Det var verkligen trevligt att träffa dig.
Ursäkta, kyparen!
Sally! Bobby!
Du är smutsig.
-Får jag ta den ifrån honom? -Skeden eller skrikandet, välj själv.
-Jag vill ha två korvar. -Det orkar du inte.
-Varför äter vi aldrig med Henry? -Han jobbar alltid sent.
-Och ni äter inte samma mat. -Jag provar gärna nåt nytt.
-Vill du äta med Henry? -Bobby och Gene kan äta först.
-Så kan jag äta med dig och Henry. -Okej.
-Låt mig tänka på saken. -Okej.
Ni betalar mig för att analysera er situation.
Men jag visste på förhand att det viktigaste är att ordna nya klienter.
Era intäkter har sjunkit med 15 %-
-och snart kommer ni att uppfattas som stagnerande.
Eller värre, i förfall.
Doktorn, vi vet att diagnosen är dålig. Ni behöver inte upprepa det.
Jag rekommenderar er att göra det ni är bäst på: cigaretter.
Ni kan regler och hälsoföreskrifter.
Ni har redan kontohanteringen och medieexperter.
Och ni har ju Don.
Ni är en särskild sorts flicka. och tobak är er idealiske pojkvän.
Kan du ordna en träff?
Philip Morris ska lansera ett nytt märke för unga kvinnor.
Och de vill ha en ny byrå.
-Hur mycket handlar det om? -Nästan 5 miljoner dollar.
-Det är en början. -Strålande.
Vad har ditt inflytande gett oss?
Ett möte. Ingen annan har fått det.
Vi ska lyssna mer än vi ska prata.
-Som en bra flickvän. -Det låter toppen.
Jag instämmer.
Vi borde satsa på nåt lika stort.
Det är dyrt att jaga såna konton, och de är omöjliga att knycka.
Våra löneutgifter kommer att vara för höga vid nästa faktureringsperiod.
Vi får säga upp folk och hyra ut plats.
Behövs kontoret? Vi kan ju jobba från en taxi.
Vad ska hända med mig? Utan stora klienter svarar ingen.
Han fick Don och hittelön. Han borde siktat högre.
Jag lämnade Geyer för det här.
Jag ska gifta mig. Det blir barfota i parken.
Sånt här går i vågor. Don och ett cigarettföretag ger oss medgång.
Marlboro var deras kvinnocigarett.
De ändrade onekligen det på rätt sätt.
Heinz bönor, ättika och såser var mycket imponerade.
Tack för det. Och ännu mer för det här.
-Det var det här jag hoppades på. -Bra.
Geoff var entusiastisk. Läs på ordentligt.
Jag har middagsplaner, men ring mig ikväll.
Även om det bara gäller jobb.
Det är bara en träningshjälm.
Den luktar.
-Du är ju jämt där. Vad pratar ni om? -Gick inte du där?
-Jo, men psykiatrer är lättlurade. -Doktor Edna är smart.
-Sa hon att du ska fjäska för mamma? -Nej.
Så vem är smartast? Jag eller hon?
Vill du ha en?
Nej.
-Pratar du med din mamma om mig? -Jag gjorde det, men inte nu längre.
Hon gillar inte mig. Hon tycker att jag...
-Hon gillar inte barn. -Det är inte sant.
-Du säger ju alltid hur elak hon är. -Än sen?
-Jag måste gå. -Okej.
Vi ses.
Don.
Midge.
Jag kom från ett möte hos ett Time-Life-magasin-
-då jag såg den här stilige mannen.
-Vart är du så målmedvetet på väg? -Hem.
-Du ser ut att må bra. -Jag är smal. En svältande konstnär.
-Har ni flyttat hit? -Ja. Eller...
-Jag har en egen firma nu. -Draper, Draper & Draper?
-Sterling Cooper Draper Pryce. -Det låter imponerande.
Det går upp och ner.
-Behöver ni nån frilanskonstnär? -Jag önskar jag kunde hjälpa dig.
Kanske om sex månader. Du kan använda mig som referens.
Menar du det?
Jag trodde jag skulle stöta på dig i The Village.
-Jag väntar mig att se dig i parken. -Vad gör du i The Village?
-Beundrar djurlivet? -Jag bor där, på Waverly.
-Jaså? -Ja.
Varför så bråttom hem? Kom över.
Jag har ett viktigt möte i morgon.
Vill du inte träffa min man?
-Allvarligt? -Det är bara ett konvenansäktenskap.
Vi kan äta, du kan köpa en tavla och jag kan muntra upp dig.
Jag har tappat handväskan. Ge mig åtminstone skjuts till centrum.
Okej.
Jag sa att jag borstat tänderna, men hon sa att jag luktade spagetti.
-Vad gjorde du då? -Jag borstade tänderna igen.
-Och vad gjorde hon? -Hon bryr sig bara om att jag lyder.
-Har du några sjuor? -Nej. Finns i sjön.
-Jag hatar sjuor. -Varför det?
Jag bara gör det.
Jag är stolt över att du uppför dig så väl, även om du är arg på din mor.
Det är svårt att kontrollera sig när man blir så arg.
-Hon vet bara inte att jag är arg. -Det räcker att du vet det.
Din mamma beter sig så för att hon är stressad.
-Inte för att du gör nåt fel. -Jag vet.
-Har du några ess? -Nej. Finns i sjön.
Nu när du börjat skolan igen lär vi nog inte ses lika ofta.
Bara en dag i veckan, så att du kan cykla och vara med dina vänner.
-Och delta i balettföreställningen. -Okej.
Har du några treor?
Jag sa att jag är stolt över dig. Hörde du det?
Har du några knektar?
Perry, vi har besök.
-Det här är min vän Don. -Perry. Trevligt att träffas.
-Bjud Don på en drink. -Javisst.
Don, vad vill du ha? Jag har...
-Vodka eller brunt. -Whisky blir bra.
Bra. Jag tar fram några glas.
-Så du är dramatiker? -Jag tycker han liknar Brendan Behan.
Du sa Dylan Thomas.
Varsågod.
Skål för välkommet besök.
Jag ska fräscha upp mig och se så vi har toalettpapper.
Don, låt mig öppna dina ögon. Kom.
Är den inte otrolig?
-Vad heter den? -"Nummer 4".
Den handlar om vad hon ser när hon blundar.
Det kallas en efterbild. Vad är mest verkligt?
-Den är fin. -Jag har en prislista nånstans.
Men du kan betala vad du vill. Hon vill gärna att du ska ha en.
Låt mig tänka på saken.
Det är inte svårt att se att vi har det lite tufft här.
Men hon diggar dig.
Och hon skulle göra vad som helst om du köpte en.
-Är du säker på det? -Vi äger inte varann.
Och hon blev överlycklig när hon spårade upp dig.
Va?
Jag menar hennes ansiktsuttryck när hon kom hem med dig.
-Jag borde inte ha lämnat er ensamma. -Vi kommer ju strålande överens.
Jag ska gå och handla mat och laga en härlig måltid.
Midge?
-Hon tappade sin handväska. -Jaha...
Don, låt bli.
Min far ägde en restaurang. Jag kan laga kyckling cordon bleu.
Här, räcker det?
Tio dollar?
Då så.
Vänta här. Jag är snart tillbaka.
-Han är intressant. -Han är en idiot.
Han kommer att köra in dem i armen.
Du kunde ha fått så mycket mer av mig.
Det var därför du spårade mig. Som James Bond.
Men gud... Han är en sån idiot!
Jag ville bara att du skulle köpa en målning.
Jag svär.
Hur känns det?
Det är som att dricka hundra flaskor whisky-
-medan nån slickar ens bröst.
Det är alltså väldigt bra.
Han sa att det skulle få mig att tänka på annat än jobbet.
Men det visade sig vara ett heltidsjobb.
Varför slutar du inte?
Jag vet att det är farligt, men...
Det är heroin, Don.
Jag kan inte sluta.
Jag är glad att se dig.
Här har du 300 dollar.
För "Nummer 4".
Don...
Vad ska jag göra med en check?
Här är 120 i kontanter.
Tycker du jag målar bra?
Spelar det nån roll?
-Nu har jag inga taxipengar. -Gå genom parken.
Gör lite reklam för mig. Som ett dubbelplakat.
Det var jättekul att träffa dig, Don.
Jag är glad att du inte har förändrats.
Han smällde igen bildörren på ett avvisande sätt. Det påminde om Don.
Men så var det inte. Det visade sig att han inte hört mig.
-Det sa han i alla fall. -Då lärde du dig nåt, inte sant?
-Ja. -Tiden är nästan ute.
Jag ville berätta att jag tycker att Sally har gjort stora framsteg-
-och att jag vill minska besöken till en gång i veckan.
Är hon botad nu?
-Hon är inte bättre. Hon rymde. -Och hon förstår att det var fel.
-Och hon har blivit mer ansvarsfull. -Hennes liv är kaotiskt.
Jag vill inte mista den påverkan det här har.
Jag har märkt att du har mycket som du går och tänker på.
Jag anser att du borde ha egen tid, där du kan säga allt du vill säga.
Jag har en begåvad kollega, dr Evelyn Shapiro, som jag rekommenderar.
-Varför kan jag inte prata med dig? -Betty, det kan du.
Men jag är ju barnpsykiater.
Jag behöver ingen psykiater. Jag bara...
Jag gör givetvis det du rekommenderar allt eftersom Sally gör framsteg.
Och jag hoppas naturligtvis att om hon fortsätter göra framsteg-
-så kan vi fortsätta diskutera det.
Naturligtvis.
-Jag ger dig tider för nästa månad. -Om du tycker det är bäst.
Packa pappas kappsäck...
Sex laxar i en laxask...
-Du ville träffa mig. -Har du läst allt?
Vad gäller strategin, vilken tror du de anser vara produktens styrka?
Det är meningslöst att få kvinnor att byta från mansmärken. Ingen byter.
De söker nog ett nytt sätt att kunna dela ut dem gratis.
Ursäkta, dr Atherton är på väg upp. Delägarna väntar i lobbyn.
Och dr Miller ringde och önskade lycka till.
-Vad var det du sa? -Jag sa att du kommer att briljera.
God morgon.
Jag har dessvärre dåliga nyheter.
-De ställde in mötet. -Skojar du?
-De gav uppdraget till Leo Burnett. -Burnett har redan Marlboro.
-Ville de inte ha nåt nytt? -De vill se var ni är om sex månader.
-Det betyder aldrig. De låter oss dö. -Jag trodde det här var i hamn.
Kanske senare. Tappa inte modet.
Det är hopplöst. Vi kan inte ens få till möten.
Gå in.
Du är ett arsle, vet du det?
Mr Crane, ut!
-De gav oss inte ens en ursäkt. -De känner lukten av vår desperation.
-Vi stinker som svettiga försäljare. -Eftersom vi jagar småfisk.
-Vad sägs om United Airlines? GM? -Tror du det är enklare?
Jag jagar klienter varenda dag. Du borde prova det.
Banken har gått med på att utöka vår kredit, men de vill ha en säkerhet.
100 000 dollar var från huvuddelägarna-
-och 50 000 från mr Campbell och mig köper oss ett halvår.
-Om vi minskar personalstyrkan. -50 000? Absolut inte.
Du är tvungen enligt kontraktet.
Vi behöver nåt till flunsaperioden, sen räcker Vicks.
-Vi har Sugarberry och Samsonite. -Det är svårt men nödvändigt.
-Vi borde flytta. -Då verkar vi ännu mer desperata.
Om ni kommer på en lösning vet ni var jag finns.
Sen svävade jag över stan. Upprätt, inte som Stålmannen.
Och det var inte Ossining, utan London. Som Mary Poppins.
Vill du ha resten?
Jag flyger i vissa drömmar. Det känns som att vara i havet.
Det kändes som om jag var på väg till himlen. Men jag tror inte på det.
Gör du inte? Vad händer när man dör, då? Inget?
Det stör mig inte, förutom att det är för alltid. Evigheten gör mig ledsen.
Som Land O' Lakes-smöret med indianflickan som håller i en ask.
Den har en bild av henne med en ask med en bild av henne med en ask.
Har du lagt märke till det?
-Jag önskar att du inte berättat det. -Förlåt.
-Jag måste gå. -Jag också.
Jag ska spara mina majschips till dig.
-Får jag prata med dig? -Är ni upptagen?
-Vill du ha en? -Nej.
Philip Morris bokade mötet för att pressa Burnett till ett bättre avtal.
De utnyttjade oss. Är det nån tröst?
Burnett skryter redan om att vi inte fick nåt möte.
-Vad vill du? -Varför straffas jag...
-...när bara mina klienter är kvar? -Alla straffas.
-Jag har inte de pengarna. -Jag gör så gott jag kan.
Ordna ett möte åt mig.
-Miss Olson är här. -Kom in.
-Alla väntar i konferensrummet. -På vad?
Alla tänkte gå när du gick, men du gick aldrig. Vad ska vi göra?
-Det struntar jag i. -Vad hände?
Inget. Absolut inget.
-Vad ska vi göra? -Det är inte ditt problem.
Jag vet, men jag har tänkt på byrån och undrade vad du anser om...
Vi kan ju byta namn. Det hade vi gjort om det gällde hundmat.
Vi kan inte börja om igen.
Du säger alltid: "Om man inte gillar det folk säger, byt ämne."
-Det de säger är ju sant. -Så vi kan inget göra?
Jo då, vi ska sitta och skriva medan allt faller samman-
-eftersom vi är kreativa. Det minst och mest viktiga som finns.
Smäll inte i dörren så där.
Varför ringde du inte tillbaka? Banken ringde angående ett lån.
-Ringde de hit? -Ja.
Är det nåt du vill berätta för mig?
Det är inte så viktigt.
Tänk att du fortfarande vill överraska mig efter 5 års äktenskap.
När kan jag börja leta? Jag älskar Greenwich.
Vi ska inte köpa hus, Trudy.
Delägarna måste skjuta till pengar för att hålla igång driften.
Så folk inte förlorar jobben.
Vad? Hur mycket?
50 000 dollar, och vi har 22 000 på banken.
Samt presenterna till barnet. Som ska behållas.
Allt är till barnet. Tammy ska ha en gård att springa runt på.
-Central Park dög åt mig. -Förlorar man satsar man inte mer.
Det står i kontraktet. Jag mister min andel!
Vadå, lyxhytten på Titanic? Jag förbjuder dig att ge mer till byrån!
-Du kan inte förbjuda mig! -Sänk rösten!
Och tänk inte ens på att fråga min far.
Varför jag slutar med tobak.
Nyligen avslutade min reklambyrå ett långt samarbete med Lucky Strike.
Och jag är lättad.
I över 25 år har vi vigt oss åt att sälja en produkt-
-för vilken hederligt arbete är irrelevant.
För folk kan inte låta bli att köpa den.
En produkt som aldrig förbättras, orsakar sjukdomar-
-och gör människor olyckliga.
Men man tjänade pengar på det. Mycket pengar.
Faktum är att hela vår verksamhet var beroende av det.
Vi visste att det inte var bra för oss, men vi kunde inte sluta.
Och när Lucky Strike bytte reklambyrå-
-insåg jag att jag nu kunde bli nån som sov gott om natten.
För det jag säljer dödar inte kunderna.
Sterling Cooper Draper Pryce ska inte längre arbeta för tobaksindustrin.
Vill du ha cigarettreklam, gå till följande byråer:
BBDO, Leo Burnett, McCann-Erickson, Cutler, Gleason & Chaough...
-...och Benton & Bowles. -"Vi välkomnar alla andra klienter."
"För vi är säkra på att våra bästa arbeten ligger i framtiden."
"Donald F. Draper, kreativ chef på Sterling Cooper Draper Pryce."
-God morgon, Don. -Stan.
-God morgon. -God morgon.
-Några samtal? -Ja, en hel del.
Mest journalister och vanligt folk. Och dr Miller.
-Några andra? -En Emerson Foote.
Och folk från byråerna du nämnde.
De vill prata med dig.
Ring upp dr Miller.
Nån använde ditt namn för att sänka oss i tidningen. Det var väl inte du?
Det är självmord! Vansinne! Varför gjorde du det?!
-Nån måste göra nåt. -Du använde firmanamnet.
-Du borde ha rådfrågat oss. -För att analysera det i evighet?
Det är gjort. Och jag sov gott i natt.
Jaså? Så du låg inte och flinade och tänkte på skitsmaken i våra munnar?
-Ingen bad dig avliva företaget! -Förväntade du dig en klapp på axeln?
Klienterna kommer att se dig som helt opålitlig.
Jag tänker inte förklara vad jag gjorde. Det är en annons för byrån.
Du förödmjukade oss genom att inte skriva under med våra namn!
-Du lurade på oss det här hyckleriet! -Dementera det, då!
-Jag gjorde det jag tyckte var bäst. -Du gjorde det som var bäst för dig.
Du är otålig och barnslig. Du fick ett raserianfall i New York Times.
Så ingen gillade det?
Tja, nu är det inte längre mitt fel att stället går under.
Ursäkta. Ni har ett samtal från senator Kennedys kontor.
Robert Kennedy vill prata med dig.
-Vänligen vänta. -Är det här Don Draper?
-Ja. -Det är Bobby Kennedy. Hur mår ni?
-Bra. Tackar som frågar, senatorn. -Säg Bobby.
Jag ville bara säga att jag beundrar er tapperhet och styrka-
-och att ni konfronterar ett av de största hoten mot vår civilisation.
-Det var mycket smickrande. -En fråga:
Representerar er byrå Secor Laxatives?
Tänker ni angripa dem också?
Jag är mycket anti-laxativ.
Vem fan är det här?
Teddy Chaough. Tack för att du nämnde mig.
En helsida i Times. Vad kostade det?
-Fel Kennedy. -Skämta på, du.
Du är cynisk och feg. Tobak gav dig tak över huvudet...
-...och gav dina barn mat. -Och ödelade min firma.
Jag tyckte aldrig du var tuff nog att bli delägare. Jag lämnar byrån.
-Du där! Hämta mina skor. -Bert, lugna ner dig.
Nej. Vi har skapat ett monster.
Jag behöver ditt bidrag före arbetsdagens slut.
-Du vet att det här kan gå. -Min familj har precis flyttat hit.
-Jag ber om ursäkt. -Fick du tag på dr Miller?
Ja, men ni satt i telefon. Hon skulle titta förbi senare.
Okej, det var allt.
Jag tyckte mycket om brevet. Jag gillar att ni står för nåt.
-Megan, det var inte poängen. -Jag vet det.
"Det var inte han som dumpade mig, jag dumpade honom."
Men jag gillade att ni gjorde det. Det blev en annan stämning här.
Tack.
-Vilka andra ringde? -Alla. Smokey the Bear...
...Smokey Robinson, Chiquita, Aunt Jemima...
-Ska han sluta röka? -Du är en idiot.
Alla mina klienter hörde av sig i morse.
De pratar inte om Lucky Strike längre.
-Jag tror det var planen. -De kommer att sparka alla.
-Eller tvinga mig att göra det. -Det var ett nöje att arbeta med er.
Jag önskar er lycka till.
-Jag trodde inte han skulle gå först. -Peggy.
Mr Draper vill prata med dig.
Okej.
Det är en hård värld.
-Ska jag stänga dörren? -Ja.
Ska jag sätta mig?
Vem klarar du dig utan?
Så bra. Eller inte bra, men... Du vet.
Danny, givetvis. Även om jag börjat gilla honom lite.
Lane skickade ett PM med förslag.
Allt tobaksfolk, Mark Coyle, Wuzna, den polske grabben...
Danny och Bill.
Det var många.
-Dukar vi under? -Nej. Självklart inte.
Jag ville bara meddela, så du vet vad som pågår när de kommer till dig.
Okej.
Nå? Du har inte sagt nåt om brevet.
Jag trodde inte du gillade såna tricks.
Sally Draper! Stanna, båda två!
Vad gör ni här?
Håll dig borta från henne!
Kom nu.
-Vi åker inte tillbaka efter cykeln. -Han är min vän. Vi gör ingenting.
-Den pojken är stygg. -Nej.
Tro mig, jag känner honom bättre än du.
Du känner honom inte ett dugg.
Gå till ditt rum.
-Du kom. -Ja. Trevligt att se dig le.
Alla vill döda mig, men jag har en livvakt.
-Vill ni ha nåt? -Nej tack.
-Vad är det här? -Mina saker.
Vi måste sluta. Geoff Atherton vill gärna ha fler cigarettkonton.
Jag är ledsen. Det tänkte jag inte på.
Jag vet.
Jag är verkligen ledsen.
Så...
Du ska klara av dagen, lämna kontoret-
-träffa mig över middag var jag vill och prata om allt annat än jobb.
För nu kan vi göra det.
Det är en rättvis överenskommelse.
-La Caravelle, klockan åtta? -Visst.
Be din flicka boka bord.
Jag ville bara säga adjö.
Åh nej... Vad hände?
-Tobak är ett känsligt ämne. -Vem ska forska åt oss nu?
Jag blev just av med ett av mina bästa jobb...
Jag menar...
Jag älskar att jobba med dig. Vill du ta en drink med mig?
-Jag vill inte hänga kvar här. -Inte nu.
-Jag är rädd att inte få se dig igen. -Det var snällt sagt.
Jag menar det. Du är så bra på ditt jobb.
De respekterar dig och du slipper göra dig till.
-Jag visste inte att det var möjligt. -Är det så det verkar?
Vi kommer säkert att jobba ihop igen. Nånstans.
Hallå där.
Jag kom hem tidigt för en familjemiddag.
-De kunde inte vänta. Vi kan äta sen. -Jag äter gärna med dem.
-Jag har inte haft nån bra dag. -Låter inget vidare.
Det är det här området. Det har tagits över av underklassen.
Jag tror det är dags att flytta.
Toppen. Du vet vad jag tycker.
-Jag gillade huset i Rye. -Ligger inte Playland där?
Hon kommer över det.
Roger, Don, Harry och jag borde börja avskeda folk...
-...för att undvika ännu sämre moral. -Begränsa höjda avgångsvederlag.
Och håll ögonen på häftapparater, saxar, hålslagare och tejphållare.
De har en tendens att försvinna.
Don, tänker du ringa cancer- samfundet? De ringde i morse.
-Jag såg det. Det är ett skämt. -Nej, till slut ringde de mig.
De vill ha ett möte om en antirök-kampanj.
-Allvarligt? -Jag skrattade i fem minuter.
Hoppas jag inte sumpade det.
-Det är ju intressant, eller hur? -Strålande. I samhällets tjänst...
-Gratisarbete. Det passar bra nu. -Det ger prestige.
-Vi kan inte äta prestige. -Nån ringde åtminstone.
-Det kommer in nytt jobb. -Det är många höjdare i styrelsen.
-Vanligtvis vore det en möjlighet. -Absolut.
Ja, Don räddade företaget. Nu gör vi oss av med hälften.
-Vi borde nog stanna här inne. -Antagligen.
-Lane, får jag prata med dig? -Jag måste gå och sparka folk.
Du sa i slutet på arbetsdagen, men jag har inte de pengarna.
Kan jag få vara skyldig på nåt sätt? Dra det från nån bonus eller lön?
Ta det lugnt. Don betalade din andel.
-Va? -Det skulle du kanske inte få veta...
-Jaha. Tack för möjligheten. -Det var trevligt att ha dig här.
Bill?
Översättning: Anders Enerlöv www.broadcasttext.com